Stå inte bara där. Hjälp mig med suffletten.
Mary och Merriman, är ni klara?
- Mary... - Ja, mr Burkett.
Allt är klart, grevinnan.
- Jag tror hon knackar. - Se vad hon vill.
Jag kan inte öppna den här förbaskade saken.
Det är nog bäst att vi stannar.
Jag får inte av överdelen.
Är allt som det ska?
Är ni okej?
- Om jag är... vadå? - Vi mår bra allihop, tack.
Är det lady Trentham?
Jag är William McCordles kusin Ivor.
Ivor Novello.
Ja, naturligtvis.
Detta är min vän från Kalifornien. Mr Morris Weissman.
Vi bara undrade om vi var på väg åt samma håll.
Jag skulle tro det.
Ja, om allt är som det ska, så...
Hej då.
Kan vi fortsätta innan jag fryser ihjäl?
- Var det verkligen Ivor Novello? - Ja. Kan vi fortsätta nu?
Hejsan. Fint hus! Jag gillar det.
Hej, Ivor.
- Välkommen tillbaka. - Constance, välkommen!
Om han måste kalla mig vid förnamn kan han väl säga moster Constance.
Jag är ingen piga.
- Så han har den vidriga jycken än. - Ja, den vi avskytt länge.
- Var resan hemsk? - Ja, riktigt hemsk.
Kör till baksidan och lasta av.
Följ efter honom. - Mrs Wilson tar hand om er.
Grevinnan...
Greven...
- Louisa. - William.
- Raymond. - William.
- Det kommer att bli en fin jakt. - Det är därför vi är här.
Lämna allt i en hög. Kolla att namnen står på. Vi tar upp allt i bagagehissen.
- Var är vapenrummet? - Därnere till höger.
- Mr Strutt visar hur man gör. - Jag vet hur man gör.
Ellen, vad har du för dig?
Torka av dem innan ni tar upp dem.
Mr Novellos väskor. Se på monogrammet!
- Vem är ni? - Jag är mr Weissmans betjänt.
- Grevinnan von Trentham. - Kolla att namnet står på. Ställ där.
- Var bor jag? - I stallet med stalldrängarna.
Grevinnan bor i kinesiska rummet. - Elsie!
Ni får dela rum med vår husa. Hon visar er var allt står.
Det här är miss Trentham. Ta hand om henne.
- Jag heter Mary. Mary Maceachran. - Inte här. Här heter du Trentham.
- Lord Stockbridge. Vapen. - Därnere, till höger.
Namnet är Parks. Robert Parks.
Mr Parks, nedanför trappan kallas ni mr Stockbridge.
Jag kände en mr Parks i Norwich. En släkting till er?
Nej. Född och uppvuxen i London.
Vad gör jag med grevinnans juveler?
Den här vägen. George har hand om kassakåpet.
Han är förste betjänt. Se upp med var han tafsar.
GIFT
Har du tagit ur dem hon ska ha i kväll?
Ha alltid ett separat skrin första kvällen. Det besparar besvär.
- Freddie, vänta! - Vad är det nu, då?
- Är håret bra? - Ja.
- Men varför är vi så... - Vi är inte sena. Sluta tjafsa!
Isobel!
Hej.
Älskling, vi ses därinne sen. - Det är en sak jag vill säga till dig.
- Har du pratat med din far? - Nej.
- Nej?! Du lovade ju. - Jag sa jag skulle göra mitt bästa.
- Du är vacker när du står emot mig. - Sluta! Jag frågar honom i kväll.
Ja, det gör du bäst i!
- Smyg inte på folk så där. - Lugn, han är oviktig.
Ursäkta, miss Isobel.
Tror du att du får en chans i kväll?
- Sluta tjata! - Visst, Izzy, men...
Det här är löjligt. Jag har kommit för att jaga.
Jag uppskattar att sitta bredvid nån som inte är döv på ena örat.
Förlåt?
Jag har en hund.
- Vad heter den? - Sam.
Älskling, vad menar du med "låt det vara"?
Låt det komma naturligt. Försök inte att styra samtalet.
- Du låter så desperat. - Jag är jävligt desperat.
Min svåger, lord Stockbridge.
Hej, jag är Morris Weissman.
Morris Weissman.
Du kan sätta dig nu.
Lord Stockbridges betjänt. Han har aldrig varit här så visa honom runt.
Ni delar rum med mr Weissmans betjänt.
- Har lordens bagage tagits upp? - Antagligen. Han är i gobelängrummet.
Ja, då var det dags igen.
Ja, och jag har aldrig varit med om en weekendbjudning förut.
Fick du anställning hos grevinnan utan att ha erfarenhet?
Hon vill lära upp mig. Erfarenhet struntade hon i.
För att slippa avlöna dig...
- Det är kallt här. - Du skulle ha packat yllekläder.
Här är det.
- Allt väl, Elsie? - Jadå, miss Lewis.
Det där är din säng.
Jättemumsigt...
Jag tror jag går in i biblioteket.
Här, Pip...
Ursäkta. Jag tar upp "The Times", om ni vill läsa den när ni byter om.
- Tack, Probert. Kan du se efter Pip? - Javisst.
Jag måste ringa till Kalifornien, men...
- Det står en telefon där till vänster. - Tack. Mottagaren får förstås betala.
Det finns en ny restaurant i The Strand. Självservering.
Det är öppet dygnet runt. Man kan gå dit när som helst.
- Vem är den lustige lille amerikanen? - Morris Weissman. En vän till Ivor.
Filmmakare i Hollywood. Ivor ville ta med honom, och det gick ju bra.
- Jag tänkte jakt kunde intressera... - Han lyser ju upp sällskapet.
Hade inte väntat mig nåt så exotiskt! Nej, du vet att jag avskyr whisky.
Drick det, du. Det gör dig gott.
Åh, Bill... Du har så dåligt inflytande.
Skyll inte på mig om jag börjar missköta mig.
Blir din man imponerad av Hollywood-människor?
Du vet hur Raymond är. Han är bara trygg med sina egna.
Bill!
Så du har förkläde...
Hennes franska piga hade svart förkläde. Hon tycker det ser bra ut.
Kan tänka mig det. Hon drog väl av på lönen också.
- Hon vill att allt ska vara perfekt. - Ja, det vill de ju alla.
Det är ju han! Ivor Novello.
Han körde förbi oss och han talade med mig.
Med grevinnan, alltså, men jag svarade.
Jag klippte ur det för Garbos skull. Amerikanska stjärnor är sexigare.
Larva dig inte!
- Är han verkligen sir Williams kusin? - Ja.
En filmstjärna i familjen! Lady Silvia är väl stormförtjust.
- Knappast. - Varför inte?
Hon är snobbig kossa som ser ner på folk som lyckats genom hårt arbete.
Precis som hon ser ner på sin man, utom när räkningarna ska betalas.
- Vad var hennes familj för några? - Snobbiga och värdelösa.
Fadern var greve von Carton. Det låter ju bra men han var luspank.
- Hur är det att jobba för henne? - Hon är hemsk, men han är...
Han är okej. Kom nu, vi måste skynda oss på.
- Hej, jag är Ivor. - Jag vet vem ni är.
- Mabel Nesbitt. - Hej, Mabel.
- Hur är det? - Bara bra, tack.
Jag röker inte.
Mrs Nesbitt har bara en klänning. Maken hetsade på när hon packade.
- Är alla utan pigor din uppgift? - Dorothy hjälper mig ibland.
Mrs Wilson låter väl henne göra det för att reta mrs Croft.
- Vem av dem lystrar Dorothy till? - Båda. Det är det som är problemet.
- Är du klar snart? - Ja.
Hur var egentligen Greta Garbo? Lärde ni känna henne?
Ja, det gjorde jag faktiskt. Hon ska bo hos mig nästa månad.
Hur länge tänker ni fortsätta att göra filmer?
Det beror på hur länge biopubliken vill se mig i dem.
Det måste vara svårt att veta, när det är dags att kasta in handduken.
Vad synd... Det där med er senaste film.
Vad var det den hette? "The Dodger?"
"The Lodger."
Det måste vara en stor besvikelse när nåt blir en så total flopp.
Ja, det blir... en rätt stor besvikelse.
Kolla! Maskinsydda spetsar.
- Hör på henne! - Billiga kläder är svårare att stryka.
Jag dödar hunden endera dan. Se här! Över hela västen...
Vad väntar du dig av en kvinna utan egen piga?
Lady Lavinia säger att resa utan piga, är att ha förlorat sin självrespekt.
- Hon kallar det "ge upp". - Jag har ingen men ger inte upp.
- Det är annorlunda. - Varför det?
- Vad heter du? - Jag kallas visst Trentham här.
- Nej, jag menar ditt riktiga namn. - Jaha, Mary. Mary Maceachran.
Jösses! Vad kallar grevinnan dig?
Hon borde säga Maceachran när jag är en grevinnas piga, säger mamma.
Men grevinnan kan inte uttala det så hon kallar mig Mary.
Jag klandrar henne inte.
Sylvia...
- Jag menar allvar. Inget mer nonsens! - Jag vet inte vad du talar om.
- Har du jagat mycket i år? - En hel del.
- Följer Louisa alltid med ut? - Vanligtvis.
Verkligen snällt av henne.
Mata honom inte. Han tål inte det där. Sätt ner honom.
Jag tycker det är urtrist. William är så dålig skytt.
Jag försöker jämt slippa undan, särskilt i Skottland.
Jag tycker om Skottland.
- Fortsätt jobba. - Ja? - Åh, mr Weissman, där är ni ju.
Jag tar hand om det här. - Vad gäller det, mr Weissman?
Till att börja med är namnet Denton, Henry Denton.
Ni är mr Weissmans betjänt. Ni kallas därför mr Weissman nedanför trappan.
Vi håller oss till gamla vanor, så ingen blir förvirrad.
- Det gäller mr Weissmans diet. - Ja.
- Han är vegetarian. - Vad för nåt?
Vegetarian. Han äter inte kött. Han äter fisk men inte kött.
Jag har då aldrig hört på maken! "Äter inte kött!"
Han kommer hit för att jaga men äter inte kött.
Mr Weissman tänker inte jaga. Han följer med ut för att få frisk luft.
- Få frisk luft? - Tack, vi ordnar det som behövs.
Låt nu en betjänt visa er upp. Mr Weissman har gröna sovrummet.
Ni får dela rum med lord Stockbridges betjänt, Robert Parks.
Han är minsann arrogant. "Äter inte kött!"
Vi vill inte bli betraktade som naiva.
Mr Weissman är amerikan. De gör på annat sätt där.
Duktig pojke. Ge Louisa en puss från mig.
Förlåt, jag borde ha sagt att Morris inte jagar. Det var dumt av mig.
William tror att alla amerikaner sover med vapen under kudden.
Det gör de, men för att skydda sig, inte för att skjuta fåglar.
Hur var det nu? Hur är ni släkt med William?
Våra mammor var kusiner.
Jag träffade aldrig Williams mamma. Hade inte hon ett självständigt yrke?
Hon var lärare. Och det var min med.
- Fantastiskt, inte sant? - Ja.
Sylvia hittar jämt så bra tjänstefolk. Jag vet inte hur hon gör.
Jag tränar upp en ny piga. Jag är totalt utmattad.
- Det finns inget som är jobbigare. - Jag har ingen piga.
Jag berättade om min piga för Mabel.
Allt jag måste göra åt henne borde hon betala mig för.
Hon verkar rätt ung.
Det hon är, min vän, är vansinnigt billig!
Vart ska du? Rummet är åt det hållet.
Varför sa du att du inte har nån piga?
Det är enklare om du sätter i skoblocken först.
Jag skulle just göra det.
- Är det mr Novellos skor? - Ja.
- Bor du verkligen i Hollywood? - Ja.
- Hur nådde du dit? Var började du? - Var trodde du? I Skottland.
Har du alltid varit betjänt? Fick du inte lust att satsa på film?
Jag ville bli skådis en gång i tiden, när jag var ung.
Gumman Trentham passar väl på att tigga pengar när hon är här.
- Hon besvärar inte era arbetsgivare. - Varför inte?
- Lady Lavinia Meredith är luspank. - Och vems fel är det?
Det är inget fel på befälhavaren. Han har bara haft lite otur.
- Det vill jag lova. Han är ju patetisk. - Varför säger du då inte upp dig?
De andra två systrarna kom på fötter. Klart att deras utseende hjälpte till.
- Lady Silvia är underbar. - Tycker du?
Ja, hon kanske har det lite bättre.
Lord Carton hade tänkt sig sir William för en av de två äldsta. Han fick välja.
- Varför var lord Carton så ivrig? - Ja, vad tror du?
Vem tror du betalar när han kuskar runt i Biarritz halva året.
Och vem betalar gumman Trenthams strumpor och gin? Den kapitalisten...
Det är vidrigt hur de utnyttjar honom. Ingen av dem vet ens vad te kostar.
- Är du klar, Elsie? - Ja, jag ska bara fålla det här.
- Hur är lord Stockbridge? - Han tror han är Gud, den allsmäktige.
Det tror de, allihop.
Varför ska den gaffeln ligga till höger?
För de äter fisk med två stycken såna, en i varje hand.
- Varför det? - Ingen aning.
- Vad gör du här? - Jag bara ser mig omkring.
Mr Jennings kommer strax. Jag skulle se mig omkring nån annanstans.
- Är det vad du skulle göra? - Ja, det är exakt vad jag skulle göra.
Då gör jag väl det.
- Det är nåt underligt med honom. - Ja, hans accent till att börja med.
Är ni klara?
- Lord Rupert Standish och mr Blond? - Jag skulle inte duka åt dem.
Kommer de så kan vi duka till två till i ett nafs.
När de kommer hjälper du mr Blond att byta om, Arthur.
George, du får ta hand om lord Rupert.
Är de sena, kan de själva byta om och ni kan plocka undan under tiden.
- Är mr Nesbitt klar? - Jag ska gå och hjälpa honom nu.
- Och mr Novello? - Mr Weissmans betjänt hjälper honom.
När ni är klara här, ska ni komma till salongen med drinkarna.
- Vad är det med dig? - Inget.
Jag trodde jag skulle klä mr Novello.
Nu får du inte se honom i kalsingarna. Bättre tur nästa gång.
De är en salig blandning. Den där mr Weissman är underlig.
Han producerar tydligen spelfilm. "The Charlie Chan mysteries."
Eller regisserar han dem? Jag har aldrig förstått skillnaden.
Inte? Jag tycker om dem.
Mary... Det är väl roligt att ha en filmstjärna hemma.
Men man har så lite att prata om när uppståndelsen lagt sig.
Varför tog Freddie Nesbitt med sin hemska lilla fru?
Isobel bad honom ersätta en annan, men att påtvinga oss henne...
Mary!
Vad skvallrar tjänstefolket om, då?
Ingenting.
Nonsens, berätta nu!
Är det sant att sir William kunde ha äktat lady Stockbridge om han velat?
Är det det de säger?
Lord Carton ville få sir William att ta en av dem men struntade i vilken.
Vad skulle du säga om jag sa att...
...de lät korten avgöra?
Du frågade efter mig.
- Vem sitter bredvid mig vid middan? - Moster Constance och Lavinia.
Varför får jag jämt skräcködlan? Jag vill sitta bredvid Louisa.
- Måste jag förklara vett och etikett? - Jag skiter i sånt!
Du vill inte att folk ser ner på dig men uppför dig som en tölp.
I morgon bitti vill jag ha frukost på sängen-
- och sen klä mig i tweed direkt. Vad tog du med för blus?
- Den gröna med rosa ränder. - Nej, den passar inte alls.
Det ska vara nåt enkelt ute på landet. Den jag hade i dag passar bra.
- Men den är smutsig. - Du kan väl tvätta den?
Jag avskyr jakt. Varför måste man hålla på med sånt här?
- Har Constance bett om pengar än? - Nej.
Raymond säger att hon klagat över att underhållet är för lågt.
Jag har god lust att strypa det helt och hållet.
- Jag trodde det skulle vara livet ut. - Nej, nej.
Var det allt, sir?
Jag önskar att Anthony inte var här. Lämna mig inte ensam med honom.
- Varför det? - Jag drar mig ur hans planer.
- Har du sagt det till honom? - Nej, och jag tänker inte göra det.
Louisa säger jag ska vänta en vecka. Låta honom snyfta i ensamhet.
- Gå nu och hälsa på mamma. - Jag skulle aldrig säga emot Louisa.
- Önskas något mer, sir? - Ta Pip, så han inte faller i trappan.
Kom här...
Tack, Elsie. Håll ett öga på honom. Är allt som det ska?
Billig klänning, fel skor. Som att koka soppa på en spik.
- Har du några hårnålar till övers? - Ja.
Jag försöker gå tillbaka till rummet men hittar det inte.
Trappan längst bort i korridoren.
Åh, Pip! - Tack, Elsie.
- Du har hårstrån på klänningen. - Tack för det.
Det är inget mellan Isobel och mig.
- Du bara ljuger, Freddie. - Kalla mig inte lögnare!
Jag fick några hårnålar av lady Trenthams piga.
- Vi borde redan vara därnere. - Gå du.
Jag kommer strax ner.
Försök att få henne att se respektabel ut.
Åh, tack.
Ja...
Det skadar ju inte att försöka.
Tack så mycket, mr Jennings.
- Bara Jennings, sir. - Visst, bara Jennings, då.
Jag har beställt samtal till Kalifornien och jag skulle uppskatta-
- om ni meddelar mig så fort det kommer.
- Visst, sir. - Tack, Jennings.
Du ska väl inte underhålla dem?
Det var tack vare det du fick din inbjudan.
- Nej, sitt kvar. - Du är så vacker i den klänningen.
- Jag känner inte igen melodin. - En liten sak jag jobbar på.
Jag förstår inte hur det går till att skapa en melodi.
- Var börjar ni? - Det är ganska svårt att förklara.
Ni är för duktig för att uttrycka det i ord.
- Snygg klänning. - Tack.
Hur orkar du med dessa människor?
Du glömmer att jag lever på att gestalta dem.
Kan jag hjälpa till?
Ni ska veta att... jag uppskattar ert sätt att agera, mr Jennings.
Förlåt?
- Vad är det, Henry? - Inget.
Jag ville bara förvissa mig om att ni hade allt ni behövde.
Jadå. Tack.
Härligt med betjänter nu för tiden som visar intresse, inte sant?
Kom nu, flickor. Sätt er och börja äta. Vi har 20 minuter på oss.
Snabba på. Nu kommer han.
- Är allt till belåtenhet, mr Jennings? - Ja, tack, Dorothy.
De har fått sina drinkar. Vi kan nog vila oss en halvtimme eller så.
- Vad är det här? - Det är min plats, mr Jennings.
Sen när har en baronessa högre rang än en grevinna?
Miss Trentham, var snäll och inta hedersplatsen.
Miss Trentham...
- Jag sitter bra här, mr Jennings. - Gå dit. Låt honom inte vänta.
Miss Meredith, kom och sitt på min vänstra sida.
Jag är inget värd när vi har besök. Jag är van vid det.
- Gokväll, mrs Wilson. - Gokväll.
Vi tackar Gud för den mat vi får.
Då så! Börja äta direkt. Det finns ingen tid för sölande.
- Jag ska väl inte servera i kväll? - Inte ikväll, Elsie, troligen i morgon.
- Var är mrs Croft? - Hon äter alltid med kökspersonalen.
Tar hon desserten till mrs Wilsons rum?
Knappast! De hatar varann.
- Får jag fråga en sak? - Javisst, mr Weissman.
- Vad kan vi stå till tjänst med? - Jag undrar bara...
Hur många efterträdde föräldrarna? Och var det därför de valde jobbet?
Vilken intressant fråga! Men jag är rädd att jag inte kan svara på den.
Alla vars föräldrar jobbade här räcker upp handen.
- Min pappa. - Båda, barnsköterska och stalldräng.
- Inte dina, Dorothy? - Pappa var bonde.
Lord Cartons arrendator.
- Mr Meredith? - Fabriksarbetare, båda två.
Och frågar ni mig, så var det bättre.
Och ni, mr Stockbridge?
Vad är det? Vet ni inte?
Jo, jag vet vad de gjorde, men det påverkade inte mitt yrkesval.
- Hur kommer det sig? - Jag växte upp på barnhem.
Tack, mr Weissman, för att ni gav oss alla något att tänka på.
Grevinnan kommer...
Ursäkta att jag stör. Sätt er och fortsätt äta.
Mrs Wilson, jag fick just veta att mr Weissman inte äter kött.
Jag vågar inte säga det till mrs Croft.
Allt är under kontroll. Mr Weissmans betjänt informerade oss när de kom.
Vi har lagat till en speciell soppa.
Han kan äta fisk och smårätter, och vi kommer säkert på nån huvudrätt.
Tack, mrs Wilson. God planering, som vanligt.
- Vem av er är mr Weissmans betjänt? - Jag, grevinnan.
Jaha...
Tack för er...
...effektivitet.
Du är redo, va?
- Ja, George? - Det var inget.
Det får jag hoppas. Jag är så hungrig.
Jo, William, skulle jag kunna få prata med dig i enrum efter middan?
- Jag kan ju inte lämna mina gäster. - Du gör så hunden blir sjuk.
Visste du att William och jag ska göra affärer i Sudan?
- Nej, det visste jag inte. - Det är så spännande.
Det finns tydligen hundratals infödda soldater i Sudan, hela regementen-
- som vandrar omkring i öknen utan nåt på fötterna. Påfrestande!
Jag växte upp i Leicester. Pappa hade en handskfabrik.
En sak jag vet är hur en handske ska sitta.
Älskling, du tråkar ut mr Novello nåt vansinnigt.
Nej!
Han förklarar nog allt för mig och visar hur det går till.
Det ska vara fasanjakt i min film.
...marknad för att modernisera armén i Sudan och förse dem med kängor.
- Fryser du inte? - Det är bättre än inne i köket.
- Jag tänkte att det här skulle smaka. - Åh, vad rart av dig.
Hej, Elsie!
- Gokväll, greven. - Vi har bagage men ingen betjänt.
- Kan du ordna det? - Javisst, greven.
- Vi tar väskorna. - Tack, mycket snällt av er.
I bagageluckan, va?
Ursäkta, får jag besvära om eld?
Tack. Gokväll.
Har han förlorat intresset för investeringar?
Inte bara för det, för hela imperiet. Han sa att ångan gått ur det.
William, du tycker väl inte att imperiet är slut?
Vad för nåt?
Imperiet tog slut efter kriget, på grund av kriget. Det förändrade allt.
Empire Leicester Square?
Struntsamma så länge våra söner slipper det ni alla gick igenom.
Inte alla. - Du krigade väl inte, William?
Jag gjorde mitt.
Du tjänade storkovan men det är inte samma sak som att ladda kanoner.
Tacka vet jag Raymond. Familjen hade åtminstone en vid fronten.
Berätta hur ofta du blev hedersomnämnd i krigsrapporterna.
- Det har jag glömt. - Nej då, säg det nu.
- Är han blygsam? - Ja.
Vad gör du här?
Mrs Wilson bad mig säga att de andra kommit.
Lord Rupert Standish och mr Blond är här nu.
De får äta från bricka i biljardrummet. De kan komma in senare.
- Är Rupert här? - Ja.
- Ska jag gå och heja på honom? - Nej, det tycker jag inte.
Du är yngste sonen med en markis smak och en kyrkoherdes inkomster.
Hennes mamma gillar dig och det gör hon också.
- Hon är ju inget bombnedslag... - Pappan gillar inte idén.
Han ändrar sig. "Har ni mött min dotter, lady Rupert Standish?"
Han tror jag är ute efter pengarna.
Det är klart, men det ska inte hindra dig.
- Han är ett större hinder än du tror. - Då måste du övervinna det, eller hur?
Grevinnan undrar om ni vill komma till salongen sen.
Då kan damerna lämna oss.
Och herrarna går bara lite längre ner. - Louisa, se efter Pip åt mig.
Kan vi talas vid lite senare?
- Jennings, får jag...? - Javisst.
Det finns fler här inne. Jag tar dem. Jag behöver alla knivar.
- Kom, Maud, vi hämtar fiskgrytan. - Nu räknar hon igen.
Fred och Albert! Är ni klara?
Där är han. Lord Stockbridges betjänt. Han växte visst upp på barnhem.
Arthur sa att de tvingade honom att säga det. Stackars honom.
Inget att skämmas för. Inte hans fel.
Ska jag be lord Rupert och mr Blond göra er sällskap?
Nej, de kan underhålla damerna, så får mr Novello lite lugn och ro.
Jag hörde att ni ska göra affärer med sir William?
Förlåt?
Behöver ni en expert på valutaväxling, särskilt i Afrika-
-så är jag er man, en verklig expert.
Nej, den är inte här. Och mr Jennings har den inte?
Det är vad han säger.
Är det en förskärare i silver måste han ha den.
Den har väl hamnat i fel låda. Här skulle ingen ha lagt den.
Det var vad jag sa till honom.
Hur gammal tror du att mr Stockbridge är?
Jag vet inte, runt 31, 32...
- Hur så? - Inget särskilt.
Jag går och lägger mig. Vi ska upp tidigt i morgon.
Hälsa mr Jennings att vi inte har kniven.
- Har ni haft en trevlig kväll? - Inte särskilt, nej.
Jag hade lord Stockbridge på ena sidan, urtrist!
Freddie Nesbitt satt på den andra och var så inställsam.
Jag är helt slut. Finns det choklad kvar i kannan?
Jag går ner och gör mer.
Lewis!
- Jag letade efter min piga. - Hon gick just ner.
Kan jag hjälpa till?
Hon skulle göra choklad åt mig men jag föredrar nog mjölk.
Varm eller kall mjölk?
- Bestäm du... - Det kan jag inte göra.
Varm, då! Med nåt i så det blir sött. Du står med händerna i fickorna.
- Annars somnar jag aldrig. - Varför inte? Har ni sömnproblem?
Jag tror det blir svårt ikväll.
Jag kommer att vara klarvaken mitt i natten och ligga och snyfta.
Då måste vi hitta på nåt som kan roa er.
Barnes.
- Åh, förlåt. - Ingen fara.
Det här är så typiskt William! Fan ta honom! Fan ta detta rum!
Du borde följa med mig i morgon. Jag säger att jag behöver din hjälp.
Jag kom äntligen fram till Kalifornien ikväll. Går den klockan rätt?
Vi fick nej av Una Merkel, så Sheehan kräver att manuset skrivs om.
Han tycker rollen är för liten.
Det är för fan en Charlie Chan-film, inte en film om ett salongslejon.
Nå?
Ses vi senare?
Jag bör väl inte ta den risken, eller hur?
Gokväll, sir.
Henry.
Glöm inte de där. De kan tro att du inte bryr dig.
- Jag tog visst fel trappa. - Bäst du inte blir sedd här uppe.
- Det är bäst jag går ner. - Varför det? Det är ingen brådska.
Eftersom du ändå är här nu... Vad sägs om en drink?
Vad gör du?
FOX FILM - KOSTYMATELJÉN
Bort med tassarna!
Sluta!
Va?
Vad är det här? Vad gör du här?
Jag gick upp för fel trappa. Jag bara väntade tills kusten var klar.
Det är bäst du går ner innan nån ser dig. Vänta lite.
- Vad är det? - Inget.
- Vill du ha en drink? - Visst.
Vad tycker du om stället? Skulle du säga att det är ett välskött hus?
Tror du att sir William är bra att jobba för?
Nej.
- Hur länge har du hållit på? - Med vadå?
- Att passa upp. - Sju år. Jag var lakej innan dess.
Var det som en befordran att jobba för lord Stockbridge?
Nej.
Jag jobbade förr hos greve von Flintshire.
- Varför bytte du? - Jag kände för det.
Vem är det?
- Det är min mor. - Var lever hon?
Det gör hon inte. Det var därför jag sattes på barnhem.
Visst, ja. Förlåt mig.
- Vad hände med henne? - Vad menar du?
Varför dog hon? Var hon ung? Dog hon i barnsäng?
Du är inte särskilt nyfiken, du.
Ja, hon var ung.
Hon jobbade på fabrik, fick mig och dog strax därefter. Det är allt.
Varför sa du inte att hon var fabriksarbetare?
Jag diskuterar inte mitt privatliv med främlingar.
Förlåt att jag tog upp det, polarn. Det var inte min mening att såra dig.
Jag är inte sårad. Och kalla mig inte "polarn".
Vi ses senare. Jag har en träff med ett glas varm mjölk.
Jag skulle inte bry mig. Det är sånt man får räkna med.
Kolla...
Det är mr Novello.
Tänk att han ligger och sover därnere.
Jag måste visst hålla dig under uppsikt.
Grevinnan säger att mr Weissman är filmproducent.
- Han gör Charlie Chan-filmer. - Jag gillar dem, att få kalla kårar...
Med hans betjänt skulle du få kalla kårar, minsann.
Håll ögonen på honom. Han verkar underlig.
Och han är inte från Skottland, inte från de delar jag känner till.
- Hur är mrs Nesbitt? - Hon är okej.
Jag är lite ledsen för hennes skull. Sånt funkar ju aldrig.
Vadå?
När en man gifter sig under sin rang spricker äktenskapet.
Det är romantiskt att gifta sig av kärlek.
Kärlek? Inte han, inte. Han är en riktigt otäck person.
"Den hedervärde Freddie Nesbitt." Rena rama skämtet!
Han ville åt hennes fars pengar, men det var mindre än han trodde.
Nu när de är slut har han bara en fru han skäms för att visa upp.
Han har mist jobbet och vill få miss Isobel att be sir William fixa ett jobb.
- Vad är det? - Jag tvättade aldrig blusen.
Hon kommer att döda mig. Tror du jag kan göra det nu?
- Vill du att jag följer med dig? - Nej, det behövs inte.
- Vad gör du härnere? - Jag ska tvätta lady Trenthams blus.
Det finns ett tvättställ i strykrummet.
Är det någon där?
- Vad gör du här? - Jag måste bara skölja blusen.
Du borde väl ha knackat?
- Miss Trentham? - Jag tvättade blusen åt grevinnan.
Jag hoppas ni hittade allt ni behövde. Måste hon absolut ha marmelad?
Dorothy gjorde för lite i januari och den hemmagjorda är slut.
Skulle man kunna tänka sig att hon tar jordgubbssylt i stället?
Nej, jag visste väl det.
Jag hoppades få prata med mrs Wilson.
Hälsa Jennings att vi äter efter fjärde jaktrundan i morgon.
Och be mrs Croft se till att det är riktigt hett, riktigt starkt kryddat.
Är det du?
Väntade ni er någon annan?
Lär inte upp ert jaktsällskap, även om de är urusla skyttar.
Säg inte vad de gör för fel, såvida de inte frågar.
- Vilken underbar dag! - Jag hoppas det vackra vädret består.
Kan en fasan vara farlig? Riskerar jag att den anfaller?
God morgon.
Vi drar lott om placeringarna.
- Ska ni jaga i dag? - Jag jagar aldrig.
Jag är utsvulten. Var har du varit?
Förlåt.
Man får alltid upp så god frukost här.
En komplimang till Sylvia! Hon är inte alls elak på det sättet.
Kära nån, köpt marmelad. Usch, det var verkligen svagt.
Man kan väl inte få allt.
Jag tar inte den blusen, trots allt. Den andra är varmare. Viktigare!
Åh, vad mumsigt! Mums, mums, mums...
Vad menar du med att du ska jaga?
Mr Weissman vill ha sällskap. Inget ont i det.
Men varför? Du laddar ju inte och han har inget gevär.
- Han kanske behöver nåt. - Vad skulle det vara?
Vi vet att begreppet "service" är kränkande för dig, George.
Men låt inte det gå ut över oss. - Ursäkta vårt dåliga uppförande.
Jag tror han har nåt att dölja.
Vi har alla nåt att dölja, mr Meredith.
Vill du byta om nu?
- Han gör det inte. - Vem gör inte vad?
Pappa. Han ger inte Freddie nåt jobb. Igår kväll skulle han fundera på saken.
I morse sa han att det inte var hans sak, men det är det ju.
- Varför inte? - Jag vet inte.
Något om varför Freddie fick sparken, men ingen av dem ger ett rakt svar.
Du har gjort ditt bästa. Mr Nesbitt kan inte begära mer.
Jo, det kan han, mycket mer. Han säger han ska berätta för honom.
- Tror du han gör det? - Jag vet inte.
Han säger att pappa ska ge honom jobb, så han håller tyst.
- Kommer du att säga nåt? - Till mr Nesbitt?
Till pappa.
Varför tror du att jag skulle kunna påverka åt nåt håll?
Kommer du att göra det?
Du bör ta varma underkläder i dag.
Helvete! Uruselt gevär!
Jag tror jag träffade den där. Jag är rätt säker på det.
Fan!
Jävlar!
- Gick det bra? - Nej!
Var fan kom det ifrån?
- Det träffade er. - Ja, det gjorde det.
Vilken idiot gjorde det där?
Jag frågar Strutt om han vet och ber honom i så fall skicka hem den jäveln.
Alla vet om vår desperata situation, men ingen bryr sig.
Där är du, ju! Hittade du nån?
Titta inte på mig! Om jag så bara knystar om det, förvärrar det allt.
- Jag har redan försökt. - Bilarna är framkörda.
- Jag är utsvulten! - Jag kan inte svika honom.
- Men vad har du på dig? - Hur så? Gillar du den inte?
- Du köpte den. - Gjorde jag? Det var konstigt.
Kom, nu måste vi gå. Var är Mabel?
Har nån kollat hennes klädsel? Nog svart sammet och fjäder i håret.
Hon är i salongen, helt normal. Var inte så snobbig!
Jag? Jag har ju inte ett uns av snobberi i kroppen.
Åh, mr Meredith!
- Är mr Stockbridge inne? - Jag har ingen aning.
Mr Stockbridge, ursäkta att jag stör. Jag går min vanliga inspektionsrunda.
Hur trivs ni med att arbeta för lord Stockbridge?
Förlåt?
Hur är det att arbeta för honom? Ni har ju inte gjort det så länge.
Nej, inte länge, nej.
Man får inte röka här uppe.
Jag hoppas grevens besök blir trevligt. Jag hoppas vi inte har glömt nåt.
Jag kan inte tänka mig att ni glömmer mycket, mrs Wilson.
Nej, inte mycket.
Ja, då låter jag er återgå till er läsning.
Åh, ser man på...
Fem centimeter till höger om mig. Jag kunde ha dött. Jag blev skjuten.
- Vad har hänt med örat? - Nån idiot sköt mig.
- Jag sköt urdåligt. - Hade du kul?
- Du inser inte allvaret i det här. - Jo, det är klart att jag gör.
- Be dina systrar om hjälp. - Tror du inte jag har försökt?
- Du vet ju hur de är. - Ja, de skiter i vår undergång.
Varför bry sig så länge middagarna serveras i tid?
Vänta lite, det är kö här.
- Stäng dörren, för Guds skull! - Lugn, det är bara Lewis och Dorothy.
Påträffas en karl häruppe får han sparken direkt - tyvärr...
Säg inte att du har klosterfasoner. Eller är det där episkopal blygsamhet?
- Är vattnet varmt? - Inte särskilt.
Nej, det blir det först när jaktlaget kommit tillbaka.
Jag hoppar i ditt, då.
Grevinnan säger att sir William älskar jakt.
Ja, det gör han. Han siktar urdåligt men han älskar det. Så sött!
Elsie...
I går kväll...
Vadå?
- Nej, jag borde inte säga nåt. - Jo. Vad hände?
När jag gick ner för att tvätta blusen, tror jag han var inne i strykrummet.
- Han var med en av kökspigorna. - Det kan inte ha varit han.
Jag tror det. Han kom i korridoren strax efter och jag vet inte hur...
Nej, det var inte han.
- Du menade väl inte allvar igår kväll? - Jo, jag hade inte tänkt säga nåt än...
Du fattar inte hur det påverkar hela projektet och framför allt mig.
- Så svart kan det väl ändå inte vara? - Jo, det är det.
Tråkigt, men affärer är affärer och jag är ingen välgörare.
Jag ber dig...
- Helvete! - Jösses!
- Jag torkar upp det. - Förlåt mig.
Arthur, hämta en hink och torka upp det. Jag plockar upp skärvorna.
Vi tvättar upp det åt er i huset sen.
Jag lånade den av Lewis.
Inte nog med att jag nästan blev skjuten till döds idag.
Jag blev dödsförskräckt också.
- Det är bra så. Låt det vara. - Det här är ju hemskt!
Jag tror jag blev döv på kuppen.
Du sa att sir William fick välja mellan lady Sylvia och lady Stockbridge.
Jag frågade grevinnan om det, och hon sa att de låtit korten avgöra.
- Nej?! - Jag kunde inte heller tro det.
- Tror du att det var ett skämt? - Det skulle jag inte våga påstå.
Vet du vad jag hörde?
- Som jag maler på... - Vadå?
Varför lever vi våra liv genom dem?
Se på stackars gamla Lewis.
Fick hennes mor hjärtattack vore det mindre viktigt än Sylvias fjärtar.
Du måste veta. Du kan inte lura mig.
Diskretion är inget för min piga. Förutom för mina hemligheter, förstås.
Jag vet inte så noga, han hoppades visst att sir William skulle investera-
- och hade garanterat ränta, vad nu det innebär.
Hursomhelst, mr Barnes, befälhavarens betjänt, sa att han ville åka direkt.
Lady Lavinia övertalade honom att stanna tills imorgon så det inte märks.
Tack, gode Gud. Lewis sa att du var klädd i vitt.
Va? Hon måste vara tokig. Jag bär aldrig vitt.
Ja, jag tyckte det lät underligt. Förresten, reta inte upp honom ikväll.
- Jag förstår inte vad du menar. - Det gör du visst, det.
Han är så snorkig mot alla. Han talar om att strypa ditt underhåll.
Det skulle ju gälla livet ut. Det kan han inte göra.
Du får väl se. Han vill ha strid men jag råder dig att inte ge honom det.
Det där kan du vara diskret om.
Det är underbart här! Huset ligger så fint.
Bästa utsikten har man från vatten- tornet som ni kan gå upp i imorgon.
- Måste du tillbaks till London? - Jag är rädd för det, Raymond.
När man är ruinerad finns det så mycket att göra.
Ja, visst finns det. Stön, stön, stön...
- Är nån pigg på bridge efter middan? - Ja, jag är gärna med.
Nån mer? - Louisa, vad säger du?
Nej, jag har förlorat intresset för kortspel.
Jag har aldrig haft nån tur.
Inte jag heller.
Mr Weissman... Berätta om filmen ni ska göra.
Den heter "Charlie Chan i London." Det är en deckare.
- Som utspelar sig i London? - Inte precis.
Det mesta äger rum under en jakt ute på landet, lite som jakten här.
Mord mitt i natten, många helggäster och alla blir misstänkta, ja, ni vet...
Vad hemskt! Och vem visar sig vara mördaren?
Det kan jag inte berätta. Det skulle förstöra nöjet för er.
Ingen av oss kommer att gå och se den.
Tänker ni spela in den här?
Nej, vi ska filma i Hollywood, utomhusscener uppbyggda i studio.
När jag ändå var i England ville jag göra lite research om livet på landet.
Och Ivor var bussig och ordnade det åt mig.
Det var William som gjorde det.
- Är ni filmintresserad? - Knappast.
Varför skulle jag inte vara det? Du vet inte vad jag är intresserad av.
Jo, av pengar och skjutvapen men allt annat är en ren gåta för mig.
Det är inte rättvist, Billy.
Elsie...
Elsie, vad...?
Det är klart att jag visste om det.
- Vi kan alla spela bridge. - Alla?
Vilka ska spela bridge?
Var är Rupert?
- Rupert! - Jag kommer.
Jag hörde att lady Sylvia uttalade sig taktlöst.
- Vad kommer att hända med Elsie? - Hon har tur om hon inte får sparken.
Ni skulle ha sett det.
- Hon har ju varit här så länge. - Det skiter de fullständigt i!
Mr Meredith, här är kvinnor närvarande.
Var är sir William nu?
I biblioteket. Han kommer att sitta där hela kvällen.
Vad är det som pågår här? - George, gå genast till salongen!
Ta ner alla till bottenvåningen. - Dorothy, du förvånar mig särskilt.
Kom nu, mina damer.
Är det alltså sant? Har Elsie fått sparken?
- Lady Trentham. - Turen...
- Jag vill... - För sent!
- Låt mig... - Tack.
Vore det hemskt av mig att be er spela nåt uppmuntrande?
Nej, naturligtvis inte.
Jag lever på telefonen tills jag ger mig av.
Jag måste vara i London i morgon, så vill du stanna tar jag tåget.
- Du kan åka med mig. - Tack.
- Du underhåller ju utan att få betalt. - Morris, det är jag van vid.
Tror du han ska hålla på lika länge som han brukar?
Jag tycker han är bra.
Jag har bara sett en.
Jag trodde du hade slutat dricka.
- Vi borde inte göra så här. - Jodå...
Jag vet inte. Det är bara det att... Hur kunde hon låta honom röra henne?
- Du verkar inte gilla honom. - Du skulle bli förvånad...
- Förvåna mig, då! - Kanske det...
Jag såg honom i "The Lodger" men jag har aldrig hört honom sjunga.
Ursäkta mig en minut.
- Ni klarar er väl utan mig? - Visst.
Det verkar vara så mycket mer än bara bakgrundsmusik på nåt sätt.
Det var underbart vackert.
Tack.
Anthony!
Det är befälhavaren.
Åh, förlåt.
- Gokväll, sir. - Fortsätt ni.
- Vad vill du? - Jag kommer med kaffe.
Hade jag velat ha kaffe, hade jag ringt efter det.
Låt det ligga. Ge mig lite whisky.
Jag tänkte att du behövde en drink.
Och lite sällskap.
Det var snällt av dig. Ge mig en sekund bara.
Underbart! En lång repertoar.
Mjölken är slut, mr Jennings. Jag kommer strax.
Jag bara måste ha en cigg.
Var är mr Weissmans betjänt?
Han missar musiken.
Vad gör du? Dorothy, fortsätt jobba.
Ursäkta, men Dorothy är också under mitt jurisdiktionsområde-
- och jag säger att hon kan lyssna på lite musik om hon vill.
- Ursäkta, var står telefonen? - Den står där borta.
Nej, uppmuntra honom inte. Då slutar han aldrig.
Åh, är du kvar?
- Jag trodde att... - Ja, skenet kan bedra, inte sant?
- Elsie... - God natt.
Så du fick det i födelsedagspresent?
William gav dig väl det i födelsedagspresent?
Jag hade beställt ett samtal till Kalifornien.
Kalifornien.
- Freddie, vi gav upp hoppet om dig. - Nej, sitt kvar.
Vi väntade så länge vi kunde.
- Tror du William är kvar i biblioteket? - Jag antar det.
- Var har du varit? - Det ska du ge fan i.
- Vad i hela friden ska vi göra? - Jag kan försöka hämta honom.
Kan du det? Han har alltid föredragit dig framför mig.
Det gör jag så gärna.
Det är inte min dag idag.
Kallar du det "strax" vill jag se vad som händer när du tar en riktig paus.
Jag gjorde i ordning din också, innan ruschen börjar.
- Var har du varit? - Allt är bara bra.
William?
Herregud, Bill!
Ner med dig, din fuling.
Bill...
Herregud!
Louisa!
Isobel...
George. - Ursäkta mig.
Jennings!
Be Jennings om luktsalt.
Kan nån hämta ett glas vatten?
- Se till att ingen kommer in hit. - Javisst, sir.
- Mår hon bra? - Allt är bara bra.
Ursäkta, jag behöver telefonen nu.
Den är upptagen. Jag pratar med Kalifornien.
Hallå. Ja, kan ni koppla mig till polisen, tack.
En realistisk Charlie Chan-film... Det är inte omöjligt. Vi borde försöka.
De måste bli bättre. Vi kan inte göra om samma skit gång på gång.
Alan Mowbray, utmärkt! Fin butler! Människorna här ser ut som honom.
De är långa, säger inte så mycket och de har den jävla brittiska accenten.
De låter som om de var från England.
- Gokväll, vi väntade på er. - Konstapel Dexter och jag är...
Ni måste vara polisen. Lady Sylvia McCordle. Vi har inte flyttat honom.
Jag har samlat alla i röda salongen. Följ mig.
Bry er inte om honom. Det är bara en amerikansk gäst.
Jag säger vilka vi är, sen går vi och lägger oss...
- ...och lämnar er med William. Bra så? - Visst. - Jag är kommissarie Tho...
- Min moster, lady Trentham. - Jag deltog med er man i kommitté...
Min svåger, lord Stockbridge, och lady Stockbridge.
Jennings, ta bort det avskyvärda kräket.
Mrs Nesbitt, mr Nesbitt.
Ivor Novello, som ju inte behöver närmare presentation.
Vill ni tala med tjänstefolket i kväll? - Han borde tala med Probert.
Min mans betjänt. - Hämta honom. Var var jag? Isobel, min dotter.
Charlie Chan är i London, inte i Kalifornien.
Vi har omarbetat sekvensen med cockneypigan som snackar en massa.
Jag är här. De pratar inte. Betjänter och pigor står och tittar.
De serverar, de gör saker.
Claudette Colbert är väl britt? Hon låter brittisk.
Är hon tillgjord eller är hon britt?
Åh, Dorothy, kan du ta...
Låt höra...
- Polisen vill träffa dig en stund. - Mig?
Nej, mrs Croft, mr Probert.
Mig? Varför det?
Jag vet inte vad jag kan säga dem.
George, gå och se om något mer önskas i den röda salongen.
Jag ser ingen mening med att ni andra sitter uppe och väntar.
Jag då, mr Jennings?
Du kan åka så fort polisen släpper dig. Det blir nog nån gång i morgon.
- Till dess kan du vänta på ditt rum. - Jag smittar inte.
Ingen går nånstans.
Ni som har plikter kvar att utföra gör det fortast möjligt.
I övrigt...
God natt, allesamman.
Mr Jennings... Jag måste bekänna en sak.
Det verkar uppenbart att det var betjänten som gjorde det.
För betjänten har tillgång till alla. Nej, betjänten är inte butlern.
Det finns en butler och flera betjänter som ränner runt.
Tar hand om folk, går in på rummen. Betjänten hade lätt kunnat göra det.
Samla ihop er, mr Probert. Visa tålamod. De kommer strax.
Skulle jag inte kunna få göra det lite bekvämare för honom?
- Visa medlidande. - Det vore inte tillrådligt.
- Vi behöver nog inte vänta så länge. - Det skadar nog inte. - Gör det.
Det är därför vi har lagar och regler, inte sant?
- Vad är det, Dexter? - Det verkar inte vara så mycket blod.
- Var det allt? - Ja. Tack.
- Du borde kanske försöka sova lite. - Det är så orättvist.
Ingen tyckte om honom.
Sluta snyfta nu. Folk kan ju tro att du är italienska.
Jösses.
- Ska jag inte ta av er klänningen? - Jag klarar det själv.
- Då säger jag god natt. - Nej, vänta.
Tack.
Vad är det?
Säg inte att du kommer med kondoleanser.
Nej då, jag bara undrade om ni ville ha lite sällsk...
Jo, jag sa att jag bara undrade om ni ville ha lite sällskap?
Ja, livet måste väl gå vidare. Knäpp upp.
Nej, det är en till. Du får aldrig av den så där.
Jag är verkligen ledsen för allt.
Var inte ledsen för min skull. Tänk på stackars Dorothy.
Hon ska göra i ordning te till alla och bära ut frukostbrickorna.
Hon måste ta miss Isobel till matsalen, det vill säga om hon har nåt i svart.
Hon är den som behöver din sympati. Jag är skönt nog utanför nu.
Jag tror att miss Isobel stannar till sängs i morgon.
Ogifta flickor får inte frukost på sängen i det här huset.
- Jag önskar jag kunde hjälpa till. - Men det kan du inte.
George säger att mr Novello var delaktig i det, och sir William...
Saken är den att den där Henry Denton är skådespelare.
Han har rollen som butler i nästa Charlie Chan-film. Skulle vara äkta...
Den som blev lurad var lady Sylvia.
Bara han inte gör som Jennings, sprit skulle få honom att glömma replikerna.
Mrs Croft, inte sant?
Kan vi talas vid lite grann? Jag är kommissarie Thom...
Jag har inte tid nu. Jag gör i ordning frukost.
Det tar inte så lång tid. Ni kanske har ett rum där vi kan prata.
Bäst vi går in till mig. - Bertha, du får ta över.
Dorothy, se till att grevinnan får menyerna.
Och ta ut den äckliga hunden härifrån.
Just nu känns landsbygden farligare än piccadilly...
Men varför ta silverkniv från skåpet? Det är ju obegripligt.
Han glömde väl att ta med en.
När man tänker på allt de bär på... Bräckjärn, ficklampor, huvudnycklar.
Ett rent mirakel att det blir inbrott överhuvudtaget.
Det är ju iskallt här inne. Hämta min päls, är du snäll.
Hur som helst låg den inte i serveringsskåpet.
Den har saknats sen i går. Tydligen hade William den.
Och när karln överraskade honom, så låg den där och kom väl till pass.
Förresten, stiger nån av de andra upp till frukosten? Nån av kvinnorna...
Ja, kanske lady Lavinia.
Det avgör saken. Kom tillbaks halv nio. Jag ska klä mig.
En riktig tråkmåns, men jag vill inte missa något.
När jag kom tillbaks i går kväll hittade jag detta på toalettbordet.
Vad är det?
"Detta är sista varningen. Om jag inte fått ett erbjudande..."
Freddie, vilken jubelidiot! Nu slipper du i alla fall honom.
Ingen ger honom jobb för att få tyst på honom.
Vilken fin liten grabb... Vad gör han nuförtiden?
Han är död.
Jag vet inte vad jag kan berätta. Ni borde väl söka spår efter inbrott?
Jo, men vad jag förstår så har ingen tjänat sir William längre än ni.
Det är bäst att jag ger mig av. Vi kanske inte ses igen.
Jag stannar bara tills polisen ger klartecken.
Men, Elsie...
Du är väl inte i nåt särskilt tillstånd, eller...?
Förutom att jag varken har hem eller jobb?
Nej, här finns inga problem.
Javisst, ja. Du var ju duktigare än vad jag var.
Allt ordnar sig.
- Undrar vad lady Silvia ska göra nu. - Jag skulle slå mig ner i London...
...som glamorös änka, jagad av gentlemän för mina pengars skull.
Det skulle inte jag. Jag växte upp i London.
- Låg barnhemmet där? - I utkanten, Isleworth.
- Och du får inte hemlängtan? - Det får man inte utan hem.
Hörde du om mr Weissmans betjänt? En bedragare! Han är inte alls skotte.
Det kunde jag ha berättat.
- Vem är han, då? - Tror du att han är mördaren?
Det är värre än så. Han är skådespelare.
Ja, jag vill att du väcker honom. Annars kan jag inte tala med honom.
Ja. Visst. Vad sa han? Talar han om Clara Bow igen?
Säg till Sheehan att jag tycker att Clara Bow är jättetrevlig.
Men hon kommer inte nära min film. Jag vill inte ha henne i den.
En sak är i alla fall säker. Den jävelns död kan bli min räddning.
För Guds skull, var tyst! Vad är det med dig?
Arthur.
Är det här tomater? Precis vad jag vill ha.
- God morgon. - God morgon, kära du.
Har du hört? Ingen får ge sig av för den hemska kommissarien.
Så vi får genomleva ännu en dag med mr Weissman skrikandes i telefonen.
Han har visst problem med jobbet i Los Angeles.
Han sköter sina affärer på ett underligt sätt.
När jag kom ner trodde jag att jag hamnat på en bar i Marseille.
Jag väntar ett viktigt samtal, så kalla på mig så fort det ringer.
- Javisst. - Tack.
Jag skulle vilja ha tomater och ägg.
Visst, sir, men... Ni kanske föredrar att välja själv.
Vad menar ni? Som på en självservering?
Engelsmän blir aldrig uppassade till frukost.
Inte? Det var intressant för det blir amerikaner.
Det ska jag lägga på minnet.
- God morgon. - Morrn.
- Jag vill ha lite kaffe, Jennings. - Det står där.
Bra. God morgon, mina damer och herrar.
Jag undrar, ursäkta mig...
Kommer lady Sylvia ner snart?
Knappast. Hon tar frukost på rummet. Sen brukar hon rida ut.
Ja, men det gör hon väl inte denna morgon.
Jaha, jag förstår.
Ja, i så fall undrar jag, lady Trentham-
- om ni vänligen vill komma och besvara några frågor?
Om ni önskar det, men jag är rädd att jag inte är till stor hjälp.
Men en dag som denna måste väl alla bidra med sitt strå till stacken.
Denton fick Jennings att framstå som idiot.
Strunt samma. Hörde du att sir William inte blev knivhuggen?
Jo, men det var inte dödsorsaken. Han blev förgiftad.
Det var dödsorsaken. Kommissarien sa det till mrs Croft.
De vet inte varför mördaren knivhögg honom, när han redan var död.
Det var därför det inte var nåt blod. Döda kroppar blöder inte, vet du.
Typiskt Sir William att bli mördad två gånger.
Klart han inte blev mördad. Det var inte ett sånt slags mord.
Nån skurk bröt sig väl in och trodde att biblioteket var tomt.
Sir William överraskade honom och fick betala priset för det.
Ytterst tragiskt.
Jag tror inte det, skurkar förgiftar inte folk för att sen knivhugga dem.
Bortsett från allt annat har de väl bråttom att ge sig av?
Vad menar du?
- Inget, jag bara... - Bara vadå?
Det verkar som om sir William mördades avsiktligt.
Inte så konstigt att ingen får avvika. Otur för den som har nåt att dölja.
Jakten är inställd och jag min idiot ska laga lunch till flera av ingenting.
- Är grevinnan tillbaka än? - Nej.
Då får hon ta det hon får.
- Varför skulle nån vilja döda honom? - Han var inte precis jultomten.
Fortsätt jobba. - Ta ut den äckliga hunden.
- Han fick en del fiender på sin tid. - Vad menar ni med fiender? När då?
Var det före kriget? När ni var fabriksarbeterska?
Ursäkta, det har jag aldrig varit.
Jag var kokerska i en av fabrikerna. Två i Isleworth, två i Twickenham.
Båda fulla med flickor...
- Fabriksflickorna kunde ju ha klagat. - För vem då?
Men om de kom i... svårigheter.
- Vad för slags svårigheter? - Ta de här, bara vitorna...
Det hände inte så ofta, och när det gjorde det ordnade han med adoption.
Om man var emot det, då? Om man ville behålla barnet.
Då fick man sparken. Tro mig, han var en hårdhjärtad gammal kåtbock.
Kom in, miss Macea. Jag är kommissarie Thom...
Det är för tröttsamt och absurt. - Han gör sånt väsen av det här.
Jag skulle vilja ställa några frågor till den unga damen.
Jag går inte, om det är det ni tror.
- Kan lady Trentham stanna? - Inte gör det mig nåt.
- Nån har traskat in med leriga skor. - Inte nu, Dexter.
Det var ju problem mellan den döde sir W. McCordle och er arbetsgivare.
- Det här kan inte vara sant. - De kom bra överens, vad jag vet.
- Ni insåg inte... - Här ligger en trasig kaffekopp.
De har folk som städar undan. Sköt du ditt eget jobb.
Så ni kände inte till något trassel om ett underhåll?
Ett underhåll som i och med sir Williams död nu är säkrat.
Vad för slags underhåll tänker ni på?
Åh, där är du ju. Har du tillräckligt med ljus?
Svart på svart! Vi vill inte att du ska bli blind ovanpå allt annat.
Det måste ju göras. Tjänstefolket behöver dem till begravningen.
Jag beklagar att det här med Elsie gett dig så mycket jobb.
- Så är det när man är pålitlig. - Bry er inte om mig.
Har ni talat med polisen igen?
Inte än, nej.
Jag antar att de måste ställa frågor. Det måste de väl?
Ja, det måste de ju.
Ska de tala med oss allihop?
Jag tror inte det, nej. Då låter jag dig fortsätta.
Mr Jennings...
Ni vet att jag säger det ni vill att jag ska säga.
Vad som helst. Jag struntar i vad jag säger.
Det vet ni väl? Ni behöver bara be mig.
Låt mig hälla upp en kopp te.
Tack. Var snäll och häll i mjölken efteråt.
Visst, jag vet inte vad det tog åt mig. Jag häller alltid i mjölken efteråt.
- Sir... - Inte nu, tack!
Fru Thompson vill ha i mjölken först, så jag är van att hälla i den åt henne.
Nåt nonsens om bakterier. Ni vet hur kvinnor är, hur fruar är...
- En lustig gammal... Socker? - Nej, tack.
Klart hon får goda rekommendationer, annars måste de motivera de dåliga.
- Mr Parks... - Robert.
Robert, då.
Det är bara det att... igår kväll, när du sa att du skulle förvåna mig-
-så menade du väl inget med det?
Hur så? Gillar du inte överraskningar?
Åh, mr Stockbridge...
Vid det här laget antar jag att ni alla är medvetna om att mr Denton-
- drivit med oss när han låtsats vara betjänt.
Sir William kände till planen, så ingen av oss kan kritisera den.
Men den resulterar i några justeringar inför kvällen.
Arthur, du får i uppgift att klä mr Weissman.
Sen har vi mr Novello och jag vill inte be er, mr Probert.
- Jag har inget emot det. - Nej, ni har fullt upp redan.
- Jag tar hand om honom, om ni vill. - Det är mycket generöst av er.
Jag skulle ju kunna göra det själv.
- Inget besvär för ett par nätter! - Utmärkt, då bestämmer vi det.
Och jag tror att vi kan överlåta åt mr Denton att klä sig själv.
"Den jävelns död kan bli min räddning."
Vad tror ni att han menade med det?
- Det är väl uppenbart. - Är det?
Kanske investeringen, som sir William gått med på, nu måste betalas...
Det låga skottet, då, som nästan dödade honom den där morgonen?
Sir, vi har inte tagit fingeravtrycken på den där än.
Bra. - Kan skottet ha varit avsett för William?
Ja, det slet nästan av örat på honom.
Tack, ni har varit till stor hjälp. Be nu befälhavare Meredith komma in.
Ni berättar väl inte vad jag har sagt, kommissarie Thomas?
Thompson, kommissarie Thomps.... Strunt samma, hämta honom nu.
Sir...
- Vi har bara detta. - Min bryr sig inte.
Hon har inget i svart här.
George...
De kommer strax. Det ringde precis till påklädning.
Jag blir tokig däruppe, har läst allt! Kan du inte ta nåt i biblioteket?
Häst-och hundmagasinet! Bara nåt jag inte har läst...
Vi känner oss hedrade, men detta är tjänstefolkets område.
Ert är uppför trappan och bakom dörren.
Barnes, det var bara...
- Jag ville förklara att... - Inga förklaringar behövs.
Ursäkta, men vissa av oss jobbar här. - Kom, Arthur!
Accenten avslöjade dig totalt.
- Jag bara roade mig. - Gå och roa er i salongen, sir.
De är rädda att du ska repetera saker, vara indiskret.
Jag är mycket diskret. I Hollywood är jag känd just för det.
Min diskretion.
Berätta för Rupert om du vill. Av honom får du inga pengar.
- Du missförstår mig. - Mamma betalar inget för min skull.
Åh, min lilla älskling, seså...
Tro inte att jag njuter av det här. Jag ville bara ha ett jobb.
Mitt checkhäfte är där nere. Du får en check efter middan.
- Har du sett min betjänt? - Nej, jag talade med polisen.
- Du ser ut som om det var en pärs. - De tjatade om det där låga skottet.
De ville inte släppa det, men jag sa att jag inte hade med det att göra.
Säkert, men nästa gång bör du inte vara så girig.
Parks! Se till mr Novello först. Jag vill tala med grevinnan.
Javisst.
Va?
Jag såg dig. Givetvis var det en olyckshändelse.
När man är så kort är det förstås svårt att uppskatta fåglarnas höjd.
Mr Meredith...
- Har ni sett befälhavare Meredith? - Nej.
Han kom aldrig ner och är inte på sitt rum.
Jag klädde honom. Inte mitt fel om han inte hittar till salongen.
Åh, förlåt, det var inte min mening att störa.
Det är ingen fara. Jag bara smakade på er sylt.
Jag är väl i vägen?
Nej, inte alls.
Vilken sort är det där?
"Hallon, oktober -31."
Ni kanske vill smaka...
- ...jordgubb? - Fanns det jordgubb?
Mår ni bra, sir?
Jag talade just med kommissarien och jag känner mig lite omskakad.
Varför tror du att vissa människor får som de vill här i livet?
Allt de rör vid blir till guld.
Medan andra kämpar och kämpar men har ändå ingenting.
Tror du på tur?
Tror du att vissa har tur...
...och att andra inte har det, att de inte kan göra något åt det?
Jag tror på kärleken, inte bara att få den utan att ge den.
Så länge man kan älska nån, vare sig de älskar en eller inte-
-så är det värt det, och...
Det var ett bra svar.
Det är väl bäst att jag går nu. De har väl ätit klart vid det här laget.
Tack.
Jennings, gamle vän, jag tar bourbon.
Vi har vanlig whisky eller malt.
Jag tar vanlig. Jag är ju amerikan.
Tillfället är illa valt, men jag skulle vilja träffa dig igen.
Mabel kan konsten att ha lite bagage.
Och varför byta klänning varje kväll? Vi är ju inte med i nån modevisning.
Nej, och det skulle jag inte vilja vara. Ursäkta...
- Grönt är alltid svårt... - Vad sa hon?
- Isobel. - Ursäkta mig.
Den här melodin fick mig alltid att gråta.
Jag lovar att du får igen precis allt.
Jag måste säga att era gäster sover i skönare sängar än era betjänter.
- Vad gav Isobel dig? - Ställ inte till med en scen.
Berätta!
Skulle du kunna spela nåt gladare? Vi är alla redan tillräckligt rörda.
- Ge mig den. - Vadå? Nej!
Freddie, sluta ljuga nu! Får jag den inte nu, så gallskriker jag.
Tror du mig inte, så testa mig.
Var har du varit? Du missade middan. Vi kan ordna en bricka...
Jag vill inte ha nåt, tack.
Köp en ny klänning för det.
- Vi gav upp, Louisa. - Jag är så ledsen.
- Inget kaffe, George, men jag tar... - Åh, förlåt!
- Du gjorde det med flit! - Ska jag hämta en handduk?
Arthur, kom och torka upp här.
Hennes kroppsdelar fiskades upp ur Themsen.
- Lite mer te, konstapeln? - Jag tar det, Bertha.
Vad ska det vara bra för? Allt ska väl kastas?
Jag lämnar allt i god ordning. Det är allt jag kan göra för honom nu.
- Ja, men han... - Låt honom vara.
George har fått sin hämnd på mr Denton. Hett kaffe i knät.
- Stackars mr Denton. - Konstapeln, vad bra!
Kommissarien låter oss väl åka i övermorgon, men jag ville kolla.
Vi har inte talat med allt tjänstefolk än, så...
- Dexter, då åker vi. - Hur länge måste gästerna stanna?
Mrs Croft måste förbereda måltider och en av pigorna vill ge sig av.
Oroa er inte för det.
Jag bryr mig inte om tjänstefolket. Bara de som var bekanta med offret.
- Jag förstår. Tack. - Har kommissarien eld?
Jag tror vi kan låta alla åka hem nu. Jag har ju adresserna.
Konstapel Dexter kommer hit imorgon för att bekräfta det.
Men ni kan vara lugna. Det är inte över med detta.
Vem det än är hittar jag honom. Det gör jag alltid.
- Kommissarien. Tändstickorna. - Ja. Tack.
- Sir, den här vägen. - Ja, vi kan ju ta den.
Det finns en utgång till, men vi tar väl er, då.
Ursäkta mig. Jag skulle bara hämta mr Nesbitts skor.
Den här trappan är nog den enklaste vägen upp.
- Tack... - George, sir.
George.
Du oanständiga lilla flicka!
Stackarn!
Vi var i strykrummet häromkvällen när en av pigorna kom in.
Han tror jag gjorde det med flit. Du säger det väl inte till nån?
Nej då. Var glad att du är i köket och inte under mrs Wilson.
Hon hade kommit på dig utan min hjälp.
- Tror du att sir William var kär i dig? - Jag var bara en leksak, inget annat.
Och du själv?
Nej, jag älskade honom inte. Jag hade inget emot honom, men...
Jag gillade hans prat...
Visserligen bara för att han var trött på henne, men ändå...
Han sa att jag kunde bli allt jag ville. Så länge jag verkligen ville det.
Då är du inte ledsen, fastän det gick som det gick?
Nej, jag är inte ledsen.
Det är dags för ombyte. Vem vet? Kanske min lycka är gjord.
Vad var det han brukade säga? Carpe diem. "Njut dagen."
Vad är det? Vad sa jag? Vart ska du?
Vem är det?
Vad gör du?
Det är bäst du går till ditt rum så ingen hittar dig härinne.
Du ogillade honom väl inte?
Inte direkt.
I alla fall inte tillräckligt för att döda honom.
Det kan du inte ha gjort. Du kände honom inte.
Då måste du ju ha hatat honom och varför skulle du göra det?
Kan inte en man hata sin egen far?
Sir William McCordle...
...var min far.
Han visste det inte.
Men han var det.
Men du sa ju att du var föräldralös.
Nej, jag sa att jag växte upp på ett barnhem.
Strax innan jag lämnade det, bröt några av oss in och tog våra register.
Jag hittade min födelseattest, mammans namn, fadern okänd.
Jag hittade det här fotot och även antagningspapperna.
Jag var två dar gammal. Gissa vem som bar mig till dörren?
- Det betyder inte att han var... - Jo, det gör det.
Jag upptäckte sen att hon arbetat på en av hans fabriker.
Hon var tydligen inte den enda.
Myndigheterna ville väl inte veta. De tog hans barn och hans pengar.
Vad hände med din mor?
Hon dog.
Var det därför du tog jobbet hos lord Stockbridge?
För att komma åt sir William?
- För att förgifta honom? - Jag förgiftade honom inte.
Va?
Jag förgiftade honom inte.
Då var det ju inte du som dödade honom. Knivhögg du honom?
Även om du gjorde det så var han redan död.
Den som knivhögg måste ha vetat det. Det kan inte undgå en.
Inte? När knivhögg du ett lik sist?
Vem mördade honom, då?
Jag vet inte.
Och jag bryr mig inte.
Jag har velat göra det ända sen jag fick syn på dig.
- Mr Jennings... - Wilson, mrs Wilson!
- Dorothy, jag behöver din hjälp. - Visst, mrs Wilson. Mår ni bra?
Ingen får se honom så här. Hjälp mig.
Mr Jennings, kom nu. Det är sängdags.
- Sängdags! - Nej, den här vägen.
Det är sängdags.
Du får dina referenser.
Och så i säng. I säng...
- Ta av hans byxor, Dorothy. - Det kan jag inte göra, mrs Wilson.
Ta nu av dem. Gör det.
Lady Silvia är väl inte här?
Vem är det?
- Åh, jag är ledsen. - För vadå?
Jag skulle tända brasan utan att väcka er.
Varför behandlar alla mig som om jag var en av de korkade snobbarna?
Jag tillbringade ju halva veckan med er.
Man kan inte spela i båda lagen samtidigt.
- De åker efter frukosten. - Tack, gode Gud. Han, då?
Han ger sig också av, så snart han träffat mr Jennings.
Mår ni bra, mrs Croft? Ni låter konstig.
Jag har rökt för mycket. Cigaretterna tar kål på mig.
Här, gör slut på den.
Sa ni nåt till polisen om det där...?
Nej, beklagar om jag chockerar dig, men han fick bara vad han förtjänade.
Då var det sagt.
Jag kan inte sluta tänka på de där flickorna.
De där som blev... ni vet...
Jag är inte förvånad som du går på. Se bara till att det inte händer dig.
Gör det det, skulle jag inte kunna skiljas från mitt barn.
- Inte bara för att ha kvar ett jobb. - Det gläder mig.
Vem är det?
Bry er inte om mig. Kommissarien bad mig ta en sista titt.
- Är kommissarien med er? - Nej, vi jobbar från stationen nu.
Vi får se om vi klarar det bättre därifrån.
Hur var det med giftet? Har ni åtminstone spårat det?
Knappast.
Huset är rena paradiset för giftmördare.
Vi hittade det nästan i...
...varenda rum.
Tyvärr är ingen straffad tidigare.
Förutom ni, förstås. Kanske var det butlern som gjorde det.
Jag hade en bror som var vapenvägrare.
Han satt också inne ett tag.
Vet de om där uppe att ni vägrade kriga och sattes i fängelse?
Jag skulle glömma det om jag var ni. Inte alla som passar till soldat.
- Kom du ihåg de andra askarna? - Ja, allt är i bilen.
Älskling, här kommer jag.
Skönt att äntligen få åka härifrån.
Vad ska vi göra nu?
Freddie, var inte så rädd hela tiden.
- Har jag uppfört mig som en idiot nu? - Kanske det, men du är min idiot.
Jag ville påminna om samtalet vi hade vid middan häromkvällen.
Tillfället är kanske illa valt, men...
När du kommer till Sudan och behöver en expert, så är jag din man.
- Bad du om hennes hand? - Nej, det gjorde jag inte.
Det är nog bara bra.
Enligt skvallret bland tjänstefolket får hon inget förrän mamman dör.
- Jeremy, du är så... - Stämmer det blir väntan för lång.
Du kan hitta nåt bättre.
Har du kollat rummet ordentligt? Glöm inte kvar nåt.
- Mamma säljer säkert huset. - Isobel!
Sidney Kent tar över studion.
Han älskar Charlie Chan och hatar Winfield Sheehan.
Inga fler omskrivna manus och jag väljer vem jag vill.
Det var väl smärtfritt?
Nej, det var det inte. Inte för mig, i alla fall.
- Försiktigt! - Ni får väl se upp!
- Vet de om det? - Nej.
- Tror du inte att de märker det? - Det struntar jag i.
Hallå, vart är ni på väg?
- Till stationen. - Vill ni ha skjuts till London?
Visst, varför inte?
- Hoppa in. - Tack.
Så där, ja.
Hej då. Lycka till. Gör inget som inte jag skulle göra.
Det betyder mängder av möjligheter.
Nej, tafsa inte.
- Ni britter har inget sinne för humor. - Jodå, om nåt är roligt.
- Mr Jennings... - Skynda på.
Allt är så dyrt. Sen Jennings fått sitt och pigorna lite grand-
- är det som om man hade bokat en svit på Ritz.
Vad hände med Williams lilla piga? Jag såg henne aldrig efter middan.
Elsie?
- Hon har åkt. - Vad synd.
Jag tyckte det var bra att ha nån i huset som var ledsen över hans död.
- Var ridturen trevlig? - Jag känner mig skyldig.
Alla har visst gett sig av. Utom du och Louisa. Stanna på lunch.
Nej, det är bäst att åka och lämna dig i fred.
Du ringer väl om begravningsplanerna?
- Du behöver inte komma. - Klart att jag kommer.
- Vad ska du göra med huset? - Jag vet inte.
Tänker du behålla det?
Det är så svårt. Är det verkligen nån som vill ha besväret nuförtiden?
Jag skulle kunna stänga igen det och bestämma mig när allt lugnat ner sig.
- Mrs Wilson klarar det så länge. - Helt klart gör hon det. Inga problem!
Hon tar tillfället i akt och gör sig av med den jäkla mrs Croft.
- Varför är de två såna fiender? - Jag vet inte.
Det är från tiden de jobbade i en av Williams svettiga fabriker.
Mrs Croft var överordnad. Kokerskan! Mrs Wilson var oansenlig arbeterska.
Nu när hon kommit upp sig, står den stackars Crofty inte ut.
- Samma gamla vanliga trams. - Fanns det någon mr Wilson?
- Jag kan inte tänka mig det. - Inte jag heller.
Fast, lustigt nog, måste det ju ha funnits en.
- Jaså? Du förvånar mig. - Hon kan ha bytt namn.
Men när hon arbetade för William kallades hon nåt annat.
Parks eller Parker eller Parkinson eller nåt sånt.
Kom in.
- Ni är upptagen. - Nej, jag bara kollar linneförrådet.
Gjorde pigorna det skulle 20 lakan användas tills de var helt utslitna.
Varför gjorde ni det?
Hur visste ni att det var han?
Var det namnet eller såg ni fotot i hans rum?
Fotot, ja...
Ett mirakel att det överlevde. Jag minns att hans mor la det i filten.
Så han skulle ha nåt efter henne. Vet han vad som hände med henne?
De sa att hon dött kort efter hans födelse.
Hon dog inte. Hon gav bort honom.
Han lovade adoption. Han sa att han kände familjen.
Vi klamrade oss alla fast vid drömmen. Alla vi flickor...
En bättre start i livet för våra barn.
Och hela tiden dumpade han dem, sina egna barn, på nån gudsförgäten plats.
Och jag trodde på honom.
Jag antar att det var enklast så. Min syster förlät mig aldrig för det.
- Er syster? - Ja, mrs Croft.
Hon är min syster. Visste ni inte det? Hon behöll sitt, förstår ni.
Det var svårt för henne. Hon miste jobbet och sen dog barnet.
Scharlakansfeber.
Jag fick honom att ta henne tillbaka. Det förlät hon heller aldrig.
Men även om Robert är er son-
- hur visste ni att han hade för avsikt att skada sin far?
Vilken förmåga tror ni skiljer en bra tjänarinna från de andra?
Det är förmågan att förutse. Och jag är en bra tjänarinna.
Jag är bättre än bra. Jag är bäst. Jag är den perfekta tjänarinnan.
Jag vet när de blir hungriga och jag har maten klar.
Jag vet när de blir trötta och jag förbereder sängen.
Jag vet det, innan de själva vet det.
Tänker ni berätta det för honom?
Varför det? Vad skulle det tjäna till?
Tänk om de får reda på det.
Inte mycket till brott att knivhugga en död man.
De kommer aldrig åt honom. Det viktiga är hans liv.
Och ert liv?
Hörde ni inte vad jag sa? Jag är den perfekta tjänarinnan och har inget liv.
- Grevinnan åker nu. - Tack, George.
Ni borde åka nu, miss Trentham.
Hon är sist.
- Varsågod, Jennings. - Ni är alldeles för generös.
Låt oss få veta om det finns något vi kan göra för att hjälpa er.
- Kommer ni att ge er av? - Nej, inte nu när jakten är över.
- Tack för hjälpen i går kväll. - Ni behöver inte tacka mig.
Ni vet att jag skulle kunna döda för mr Jennings om jag måste.
Gråt inte, Jane. De hör dig.
Seså...
Du gjorde vad du tyckte var bäst för honom just då.
Jag inser det nu.
Lizzie...
Jag har förlorat honom. Han kommer aldrig att lära känna mig nu.
Min lilla pojke...
Din pojke är i alla fall vid liv.
Han lever.
Det är det enda som betyder nåt.
- Så du ska åka? - Ja.
Ja, adjö, då.
- Adjö. - Parks...
Vilken lättnad att få ge sig av.
Det tar mig en månad att återhämta mig. Åh, Mary, kära du...
Tror du att jag måste vittna om det blir rättegång?
Eller kanske du! Jag kan inte tänka mig nåt värre.
Tänk dig att en person blir hängd för nåt man sagt i rätten.
Jag vet. Och vad skulle det tjäna till?
Hej då!